Szétszóródva
![Szétszóródva](https://feldolgozom.hu/ordered/25710/pic/webshopper/blog/blog_20240624_002.webp)
Amikor egy veszteség ér bennünket, sokszor úgy érezzük, egy perc alatt csúszott ki minden a kezünkből. Pont úgy, ahogy egy elejtett szatyor, aminek a tartalma a földön szétszóródik.
Klienseim elmondása alapján, már a gyász elején megjelenik ez az érzés, amit a legjobban ahhoz tudok hasonlítani, mint amikor valami kiborul, felborul, szétszóródik. Kapnánk utána hirtelen, na de hogyan és melyik után? A szétszórtság és az azzal járó káosz érzése teljesen természetes, sokak számára ismerős, és többször is felbukkanhat a gyász során. Először az előgyászban találkozhatunk vele, hiszen ebben az időszakban nagy nyomás nehezedik a gyászolóra. Kavarognak az érzések, hiszen egyaránt jelen van a remény, a bizonytalanság, a szomorúság, vagy a feldobottság, illetve a befelé fordulás. A gyász időszakát számos fizikai tünet kísérheti, mint például az alvászavar, vagy a rendszertelen étkezés. Ezek összességétől csökkenhet a koncentrációs képességünk, és romolhat a teljesítményünk, ami érintheti az életünk szinte minden területét. Van, akinek a szétszórtság végigkíséri a gyászt, másoknak csak időnként bukkan fel, egy-egy nehezebb periódusban. Ilyenkor a gyászolóra plusz teherként rakódnak az mindennapi élettel együtt járó feladatok, akkor is, ha azok korábban egyáltalán nem okoztak problémát.
A gyász okozta szétszóródást nem csak a hétköznapi teendők intézésében érezhetjük, hanem érzelmileg is. A veszteség bekövetkezése szó szerint hathat úgy ránk, mintha kiesett volna a kezünkből az életünk, és azzal együtt, az irányítás is. A hasonlattal élve, a földre esett és szétszóródott dolgok jól jellemzik a gyászoló lelki állapotát. Előfordulhat, hogy azonnal észre sem vesszük, hogy a szatyor kiesett a kezünkből, vagy épp észrevesszük, ám különösebben nem érdekel bennünket, esetleg egy ideig ahhoz sincs erőnk, hogy lehajoljuk érte, és megpróbáljuk összeszedni a tartalmát. Van olyan érzelem, ami közelebb van hozzánk, és könnyebb elérni, van, ami távolabb gurul, és csak később érjük el. Ez a gyásszal járó kavargó érzelmek és azok hullámzásainak következményei. Ahogy a szétszóródott dolgokat is csak idő és energia ráfordítással tudjuk összeszedni, úgy a gyászfeldolgozásban is időt és teret kell biztosítani arra, hogy a veszteségünket fel tudjuk dolgozni, hogy visszatérjen az életünk a régihez hasonló, de már egy új kerékvágásba.
„Lehetetlenség előre eltervezni a pillanatot, amikor a dolgok újra a helyükre kerülnek. Ahogyan azt sem lehet előre eltervezni, amikor az ember elvész.” - Sarah Dessen